בערך באמצע המאה ה-18, נתפרסמה העיר כמרכז העימות בין היהדות הרבנית לבין הפרנקיסטים. הפרנקיסטים הגיעו אל העיר בבורחם בגלל החרם שנגזר עליהם בעיר ברודי על ידי הרבנים, והגיעו לקמניץ פודולסקי, בה קיבלו את חסותו של הבישוף ניקולאוס דמבובסקי (Dembowski), שהיה ידוע כשונא יהודים מובהק. הבישוף הורה לקיים ויכוח בין הפרנקיסטים לרבני היהודים. הוויכוח החל בב' בתמוז תקי"ז, ונמשך כשמונה ימים. על אף שהיהודים טענו כי ניצחו את הפרנקיסטים בוויכוח, בל' בתשרי תקי"ח פסק הבישוף כי דתם של הפרנקיסטים נוטה לעיקרי הנצרות, ולכן יש להלקות את המתנפלים על הפרנקיסטים בלנצקורון, לקנוס את הקהילה, ולשרוף את ספרי התלמוד בפודוליה. צו זה הוצא אל הפועל ברחובות הראשיים של העיר בשנת 1757. לפי המסורת, שלושה חודשים לאחר השריפה חלה הבישוף, הוא מת כעבור שלושה ימים.במשך תקופה ארוכה נאסר על יהודים להתגורר בקמיניץ והותר להם להיכנס אליה במהלך היום לצורכי מסחר בלבד.[דרוש מקור]משנת 1854 התגורר בעיירה מנדלי מוכר ספרים, אז עוד בתחילת דרכו כסופר, ושימש בה כמורה בבית הספר.בתחילת המאה ה-20 הוקמה בעיר ישיבה על ידי חסידי בויאן.
שבחי הר"ן (שבחי הרב נחמן) הוא ספר ביוגרפי על רבי נחמן מברסלב שנכתב על ידי תלמידו רבי נתן מברסלב (שטרנהרץ). זהו אחד מספרי היסוד בחסידות ברסלב. הספר נסוב על חייו של רבי נחמן, הנהגותיו ושבח מעלותיו. תוכנו של רוב הספר הוא נסיעתו לארץ ישראל ועל כן נקרא בתחילה בשם "מסעות הים". הספר הודפס לראשונה בשנת ה'תקע"ו (1816) בסוף ספר "סיפורי מעשיות" בעילום שם על ידי רבי נתן. הספר הודפס כספר בפני עצמו לראשונה בוורשה בשנת ה'תר"י (1850) בשם "מסעות הים".